Co se děje?
- Proč se jdeš koupat? - Nejdu.
Sakra.
Kde jste?...
Tati.
To je v pořádku. To je jen další zemětřesení.
Jsem tady.
CESTA. - Přímo tady. Dobře?
Hodiny se zastavily v 1:17.
Obklopil nás dlouhý záblesk bílého světla...
...a série otřesů.
Myslím, že je říjen.
Jistý si ale být nemůžu.
Už roky si nevedu kalendář.
Každý den je o něco šedivější než ten předchozí.
Je zima. A stále se ochlazuje, jak svět pomalu umírá.
Nepřežila žádná zvířata a všechna úroda je dávno pryč.
Brzy spadou všechny stromy na celém světě.
Cesta, to jsou uprchlící táhnoucí vozíky...
a ozbrojené gangy,
hledající benzín a jídlo.
Během prvního roku mizely požáry, déšť skrápěl zemi.
A UZŘEL JSEM ÚDOLÍ SMRTI. JEREMIÁŠ, 19:6
Objevil se kanibalizmus.
Z kanibalizmu máme ohromný strach.
Většinu času sháníme jídlo. Pořád jídlo.
Jídlo, zima, boty.
Občas vyprávím synovi staré příběhy o odvaze a o spravedlnosti.
Ač je těžké si na ně ještě vzpomenout.
Všechno co vím je, že můj syn je moje záruka.
A jestli není on slovem božím,...
...pak Bůh nikdy nepromluvil.
"...když švihneš svým jazykem jako chameleon...
...dokážeš sebrat jídlo z talíře bez použití rukou."
"A co na to tvoje matka?"
"Jestli máš krk dlouhý jako jeřáb,...
...musíš natáhnout svoje ruce směrem daleko vzhůru,...
...aby se mohl podrbat na hlavě."
Půjdeme se podívat.
Běco by tu být mohlo. Kukuřice nebo něco.
Ne.
Jídlo jim došlo.
Možná bude nějaké zrní na seníku.
Nemyslím.
Není to tak, jak si myslíš.
Spáchali sebevraždu.
- Proč? - Vždyť víš proč.
Zbyly dvě. Jedna pro tebe a jedna pro mě.
Otevřeš pusu, namíříš nahoru...
...jak jsem ti to ukazoval.
- Dobře. - Takhle.
Jen zmáčkeneš spoušť. Chápeš?
- Je to jasné? - Jasné.
Máš hlad?
- Děkuju. Mám žízeň. - Žízeň?
Chceš vodu?
Je to dobré.
Ale ne.
Ne...
Nemusíme to udělat. Nechci to udělat.
- Myslím, že musíme. - Ne, já nechci.
Co je to za život?
Musíš tlačit.
- Ne! - No tak.
Zatlač.
Rychle. Vstávej.
Drž se dole. Běž, běž.
Hlídej tam.
Zatraceně.
Nedívej se na ně. Podívej se na mě.
Zavoláš a jsi mrtvej. Odkud jsi?
Záleží na tom?
Odkud jste vy?
Máš střelivo do těch pušek?
Neotáčej se.
- Co jíte? - Cokoliv, co najdeme.
- Cokoliv, co najdete? - Jo.
Ty z toho nevystřelíš.
Nemáš než dvě kulky. Možná jednu.
- A oni uslyší výstřel. - Možná, ale ty ne.
Protože budeš mít díru v lebce, dřív než to uslyšíš.
Bude ti chybět pár důležitých věcí, jako hipocampus,...
který už neuvidíš, protože z nich bude polívka.
Jseš doktor?
- Nejsem nic. Máme jednoho zraněného.
Už delší dobu.
- Ještě jednou se na něj podíváš a střelím tě do hlavy. - Ten kluk vypadá hladově.
Proč nejdete se mnou k náklaďáku. Pro něco k jídlu.
Nemusíš bejt hned tak vostrej.
Nemáte nic k jídlu.
- Pojď, jdeme. - Já nikam nejdu.
Jestli nepůjdeš, zabiju tě.
- Pojď. - Víš, co si myslím?
Myslím, že jseš srab.
V životě jsi nikoho nezabil.
- Odkus to šlo? - Kdo střílel?
...je pryč...
Pojď!
- Mezi stromy! - Makáme!
Je po něm! Šli tudy!
Dělejte!
Tudy!
No tak!
Jsi v pořádku. Pojď ke mně.
Jdeme.
Snažil jsem se vypadat jako každej jinej putující zabiják.
Ale srdce mi bušilo.
Když jde o syna,...
mám pokládám si jedinou otázku:
"Dokážeš to,...
...až nadejde čas?"
Nic se ti nestane. Postarám se o tebe.
Zabiju každého, kdo se tě dotkne.
To je můj úkol.
Přestaň plakat.
Musíme jít.
Musíme najít náš vozík.
Podrž tu pistoli.
To je vše, co nám zbylo.
Měla jsem to udělat už dávno. Měla jsem to udělat,...
když jsme měli víc kulek. Ale poslechla jsem tě.
Nakonec nás chytí a zabijí.
Znásilní mě. Pak znásilní našeho syna.
A pak nás zabijí.. ..a snědí.
- Udělám všechno jen... - Přestaň. Přestaň!
Udělám cokoliv.
Cokoliv.
Jako co?
Ani nevím, proč se vlastně ptám.
Měla bych si prostě vystřelit všechny tyhle zatracený kulky rovnou do hlavy a tobě nenechat nic.
Prosím, nemluv tak.
Máš pravdu. Není už o čem mluvit.
Tu noc kdy se narodil, jako by mi to vyrvalo i srdce z těla.
Musíme...my to přežijeme. Nezvdáme to.
Nevzdáme.
Nikdo jen tak nepřežije.
Kde jsi na to přišel?
Já nechci.
Chci, abys ho nechal jít se mnou.
Nesahej na to.
Kdyby nebylo tebe, vzala bych ho sebou.
Poslouchej se.
Zníš...
...jako blázen.
Ostatní rodiny to dělají.
Půjdeme se vykoupat.
Musíme si promluvit.
Ten člověk tam,...
Už nezbylo moc správných lidí. To je celé.
Musíme dávat pozor na ty zlé. Musíme prostě,...
...udržovat oheň.
- Jaký oheň. - Oheň tam uvnitř.
- Jsme ještě pořád ti správní? - Ano, jsme ti správní.
Jistě, že jsme.
Takže i vždycky budeme, ať se děje, co se děje?
Vždycky budeme.
Co je to?
Něco na zub. Pro tebe.
Zkus to.
Je to vážně dobré.
- Měl by sis dát. - Ne, ty pij.
Chci, aby sis dal.
Jsou v tom bublinky.
Dopij to.
Jdeme.
Už jdu.
Mám hlad.
Já vím, to já taky.
Pořád míříme na jih.
Jasně.
- Bude tam jídlo? - Záleží na tom, jak to vypadá na pobřeží.
Dobře.
Přál bych si, abych byl s mámou.
To znamená přát si, abys byl mrtvý.
Jo.
To se nesmíš říkat. To je špatná věc, říkat to.
- Nemůžu si pomoct. - Prostě na ni přestaň myslet.
To se s ním aspoň nerozloučíš?
Ne.
- Proč ne? - Nemůžu.
Proč nemůžeš zůstat do rána?
Protože nemůžu.
- Nemůžeš s námi strávit ještě jednu noc? - Musím jít.
Proč?
Proč musíš jít. Proč?
Co mu jen řeknu?
Co?
Běžte na jih.
Jestli ho máš udržet v teple, běžte na jih.
Další zimu tady nikdo nepřežije.
Proč mi nemůžeš?
Tady venku ani neuvidíš na krok.
To ani nepotřebuju.
- Nenechám.. - Ne.
- Prosím. - Ne.
Ne.
Byla pryč.
A zima byla posledním darem, který obdržela.
Zemřela někde ve tmě,...
...dál už není co vyprávět.
Podívej.
Chceš jít?
Pojď.
Tati.
Měli důvod, proč to zamknout.
Jdem.
Nic se nám nestane.
Všechno je v pohodě.
Bože.
Pomozte. Prosím.
- Pomozte. - Jdeme! Jdeme!
Pomozte mi!
- Počkejte! Počkejte! - Dělej!
Vlečou nás do udírny!
- Jdi! Jdi! Jdi! - Pomozte nám, prosím.
Prosím!
Ne! Ne! Ne!
Pojď.
Ne! Tam ne!
Špatní lidé.
Jdu rozdělat oheň.
Špatní.
Kdo nechal tohle okno otevřený?
- Nechala jsem ho otevřený kvůli tomu smradu. - Jakýmu smradu?
- Ty to už necítíš? - Kdo si dá panáka?
Já jo.
Jo, tohle nás udrží v teple.
- Prší celej den. - Jdu se nahoru převlíct.
To jsou špatní lidé.
- Vem si ji. - Ne, ne.
- Vem si ji! - Ne.
Vem si ji. Neměj strach.
Jestli tě chytí, budeš to muset udělat jako ostatní.
Musíš být statečný. Musíš!
Víš, jak to udělat. Víš jak.
Asi jo.
Co to děláš?
Je mi to moc líto.
Uvidím tě ještě?
Kdy tě uvidím?
Co se děje?
Co to sakra bylo?
- Hej! - Co se to tam nahoře děje!
Poklop je otevřený.
Ksakru!
Kam si myslíš, že jdeš!
Pojď!
Doprdele!
- Drž ho! - Mám ho!
Vstávej.
Musíme odsud vypadnout.
Musíme jít. Vypadnout odsud.
No tak.
Pojď. Pojď.
Poslední.
My bychom nikdy nikoho nesnědli, žejo?
Ne. Jistě, že ne.
I kdybychom byli hodně hladoví?
I kdybychom umírali hlady?
To už umíráme teď.
Protože my jsme ti dobří.
Ano.
A staráme se o oheň.
Ano.
Tudy.
Co je to za místo, tati?
Dům, kde jsem vyrostl.
To jsem já.
Tady jsme mívávali vánoční stromeček, když jsem byl malej.
Sem jsme dávali ponožky.
Pojď sem.
Myslím, že bychom to neměli dělat.
Chceš počkat venku?
Ne, počkej!
Počkej!
Počkej, no tak!
- Neublížím ti. - Hej!
Co děláš?!
- Co děláš? - Co?
Byl tam kluk, tati!
- Jaký kluk? Co to meleš? - Viděl jsem malého kluka!
- Co to sakra děláš! - Viděl jsem malého kluka!
- Žádný kluk není! - Nech mě! Ale je, úplně jako já!
- Pojď. - Ne!
- Hej! Přestaň!
- Ty mě děsíš! - Ne. - Pojď.
- Musím ho vidět! - Přestaň!
Co to sakra. Kurva.
Co to sakra děláš!
- Musím! - Proč!
Prostě musím!
- Je přímo tam! - Chápu.
- Támhle.
Všechno bude v pohodě.
Představuje si, jak to bude vypadat na pobřeží.
Že tam budou další děti.
Zeptal se mě, co se stalo s mými přáteli.
Řekl jsem mu, že zemřeli,
že mi moc chybí.
Když nemám nic jiného,
pokouším se snít si sny dětské představivosti.
Zemřeme? Teď?
Co si myslíš, že se stane?
Myslíš, že se jen tak sesypeš a umřeš?
Trvá dlouho... zemřít na hlad.
Každý den je lží.
To, že pomalu umírám,
ale lží není.
Snažím se ho připravit na den, kdy mě tu už nebude.
Nic, co bychom už předtím neviděli.
Tati!
Co je?
Co se děje?
Podívej.
Vypadáme vyzáble.
Jsme vyzáblí.
Pojď, vypadnem odsud.
Tvá matka na to hrála opravdu dobře.
Nevzpomínám si.
Doma. Už dřív.
To je v pohodě.
Tati, prosím.
Prosím.
Je to v pohodě.
Panebože.
Pojď sem dolů!
- Pojď dolů. - Cos našel?
Všechno.
Našel jsem všechno.
Co to všechno má být?
Jídlo.
Je to jídlo.
Tady. Vidíš?
- Přečteš tu nálepku? - Jo.
- Hrušky. - Jo.
Hrušky.
Co si dáš k snídani?
- Co je? - Ale nic.
Nic.
Bude to v pohodě, když si to všechno vezmem?
Jo, chtěli by, aby to tak bylo.
Neměli bychom jim za to poděkovat?
Jo, do toho.
Takhle?
Děkujeme vám za...
polévku...
a křupky.
Křupky.
A za všechny další věci,
lidi.
To bylo dobrý.
Seš na řadě.
Děkujeme,
lidi.
Šmakuje?
To se nám povedlo, že tati?
Jo.
Jdi spát.
Tati.
Dobře. Promiň.
Něco ti ukážu.
- Co? - Zavři oči.
Jaké to je?
- Šampon. - Šampóón.
Lepší?
Jo.
Jak vypadám?
Co myslíš?
Můžu to zkusit?
Co?
To by ti nechutnalo.
Cítil by ses po tom divně.
V pořádku?
Připadá ti, že jsem z jiného světa, co?
Tak nějak.
Co to bylo?
Znělo to jako pes.
To není pes.
Ale je.
Je to pes.
Ale možná tam s někým je.
S kým?
Nevím.
Nebudeme čekat, až to zjistíme.
- Ne, já nechci jít. - Už tady není bezpečno.
Jdeme.
Co uděláme se všemi těmi věcmi?
Vezmeme, co pobereme.
Vždycky čekáš, že se stane něco špatného.
Ale našli jsme tohle místo...
Nic pro vás nemám.
Můžete se podívat, jestli chcete.
Nemám nic.
Nejsme zloději.
Co?
Říkal jsem, že nejsem zloději.
Kdo tedy jste?
Jako vy.
- Proč mě sledujete? - Nesledujeme vás.
Máme jídlo v plechovkách.
Nic nedostane.
- Má strach. - Každý má strach.
Prosím, tati.
Dobře.
Jen jednu.
Tady.
Vezměte si to.
- A co lžíce? - Žádná lžíce.
To...
Zatáhněte.
A je to.
Snězte to. Je to dobré.
Má hlad.
Vidím.
Vím, na co se mě zeptáš. A odpověď je "Ne".
Jaká je otázka?
Nemůžeme ho vzít.
Chcete s námi povečeřet?
Nevím,...
Co mám udělat?
Nemusíte dělat nic.
Můžete jít?
Jo.
Pomoz mu.
Ne.
No tak.
Můžu jít.
Zvládnu jít.
Kolik vám je?
Devadesát.
To tak.
To říkáte lidem, aby vám neubližovali?
- Funguje to? - Ne.
Jak se jmenujete?
Eli.
Čeho je to zkratka?
Nedrž ho za ruku.
Máte sebou kluka.
Je to váš kluk?
Váš syn?
Jako co to vypadá?
Nevím. Moc dobře nevidím.
Opravdu?
A mě vidíte?
Ne. Jen poznám, že tam někdo je.
- Dobře. - Hodnej klučina.
Jo.
- Tak, běž spát. - Ne.
Ale jo.
- Dobrou noc. - Dobrou noc.
- Spi.
Dobrou noc, synku.
Na tohle vidíte, nebo ne?
Jo.
Když jsem uviděl vašeho kluka...
Myslel jsem, že jsem umřel.
Byl to anděl.
Kdysi jsem měl taky syna.
Svého vlastního...
Nemyslel jsem, že ještě někdy spatřím dítě.
Nemyslel bych,...
...že se mi to povede.
Je to anděl.
Zázrak od Boha.
Doufám ale, že to není pravda.
Na cestě,...
...ptal jsem se Boha,...
...nedostalo se mi než...
...nebezpečí.
Co se přihodilo s vaším synem?
Nedokážu o tom mluvit.
Ne s vámi, s nikým.
Věděl jsem, že se to stane.
Něco jako tohle.
Byla tu varování.
Ano.
Lidi ničemu nevěřili,.. já ale ano.
Snažil jste se nějak připravit?
Co byste dělal?
I kdyby jste věděl co máte dělat, nevěděl byste co máte udělat.
Předpokládám...
Byl byste poslední žijící člověk.
Jak byste to poznal?
Kdyby jste byl poslední žijící člověk.
No, řek bych, že byste to nevěděl.
Prostě jím jen byl.
Snad Bůh o tom věděl.
Bůh by věděl co?
Jestli je Bůh tam nad námi,...
...tak se k nám obrátil zády.
Ať by lidskost hledal kdokoliv,...
...tady by žádnou nenašel.
Žádnou.
Najděte cestu z toho ven.
Buďte bdělí.
Přejete si někdy, abyste byl po smrti.
Ne.
Ne. Byl by nesmysl žádat takový luxus v takové době.
Umře a tobě je to jedno.
Není mi to jedno.
Možná, že až nám dojde jídlo, tak o tom budeš mít víc času přemýšlet.
Jo, ale..vždycky říkáš, že si musíme dávat pozor na ty zlé.
A ten starý pán nebyl zlý.
Nemůže o nás ani nikomu říct.
Bude tak v bezpečí.
- Víš, kde teď jsme? - Jsme sto mil od pobřeží.
Vzdušnou čarou.
Vzdušnou čarou?
To znamená,...
...přímou čarou.
Což nemůžeme.
Nejsou tam ale vrány, že ne?
- Jen v knížkách. - Jo, jen v knížkách.
Myslíš, že ještě někde vrány jsou?
Není to pravděpodobné.
Odletěli na Mars, nebo tak?
Víš ty co? Půjdeme zpátky.
Co je to?
Poběž.
Poběž. Utíkej.
Hej, hej, počkej.
Stůj.
Pohyb!
Je to v pořádku.
V pořádku.
Už je to pryč.
Dobře?
Měl jsem zlý sen.
- Už je dobře? - Jo.
Přestaň.
Říkám mu,..
..že zlé sny znamenají, že ještě stále bojuješ.
Že ještě žiješ.
Že až se ti začnou zdát hezké věci,..
..měl by sis začít dělat starosti.
- Tady? - Ne.
Blíž než myslíš.
Tady jsme my.
A tohle všechno je moře.
Tady?
Je modré?
Moře?
Nevím.
Bývalo.
Mrzí mě, že není modré.
Bude to v pořádku. Jen musíme pokračovat na jih.
Co je na druhé straně?
Nic.
Něco tam být musí.
Možná je tam otec..
..a jeho malý syn, sedí spolu na pláži.
Je ti dobře?
- Ne já.. - Co se..
Kriste..
Celý hoříš.
Mrzí mě to.
To je v pořádku, neudělal jsi nic špatného.
Můžu se tě na něco zeptat?
Samozřejmě.
Co by jsi dělal, kdybych umřel?
Kdyby jsi zemřel..
Chtěl bych zemřít taky.
Abys mohl se mnou mohl být.
Jo.
Abych s tebou mohl být.
Co to děláš?
Jdu na tu loď.
Co budeš dělat?
Podívám se, jestli bych pro nás něco nenašel.
Tady..
Dobře hlídej.
Dobře?
Dobře.
Zůstaň v teple.
Hej. Co se sakra stalo?
- Mrzí mě to. - Vzali všechno.
Naše jídlo...
Moje boty..
Parchanti!
Dobře.
- Dobře. - Je mi to líto.
- To je v pořádku. - Já nechtěl.
Usnul jsem.
Získáme to zpět.
Zmiz od toho vozíku...
Polož ten nůž.
Na to ti seru.
Zatraceně s tebou.
Tati, prosím, nezabíjej ho!
- Prosím. - Tak jo, tak jo..
Dobře..
Dobře, udělal jsem, co jsi chtěl.
- Prosím, tati, - Poslechni, co říká kluk.
- Jak dlouho jsi nás sledoval? - Sledoval?
Jak dlouho?
Proč bych vás kurva sledoval?
Viděl jsem ten vůz, tak jsem ho sebral, to je všechno.
Klukovi jsem neublížil..
Svlíkni oblečení.
- Tati. - Sundej to.
Do posledního kousku.
Dělej!
Dobře.
- V klidu.. - Zabiju tě!
Rovnou jak tam stojíš.
Nechci žádné problémy.
Prosím, pane..
Nemusíte to dělat.
A boty.
Hoď je do vozu!
Dělej!
Nemusíš to dělat., člověče.
Nemusíš to dělat.
- Jednou to pochopíš. - Já to nechci pochopit.
Nebudu tady napořád.
Dřív nebo pozdějc se o sebe budeš muset začít starat sám.
Pomoz mi s tím zatraceným vozem.
Přestaneš už brečet?
Je po něm.
- Není mrtvý. - Co chceš abych udělal?
Prostě mu pomoz, tati.
Jen mu pomoz.
Má jenom hlad.
Umře tam.
Stejně by umřel.
Byl tak vystrašený...
Já jsem vystrašený.
Rozumíš?
Já mám strach.
Ty nejsi ten, kdo se musí pořád o všechno starat.
Cože?
Co jsi to řekl?
Ano, jsem.
Jsem ten, co se musí starat.
Dobře?
Dobře.
Pomoz mi tlačit.
Haló!
Halóó!
Tati!
Co je? Co to máš?
- Co je to? - To je brouk.
K zemi!
Tati!
Kurva.
Ne.
Ne. Tati.
Bože! Ne, ne, ne!
Hajzle jeden zasranej!
Kdo další je tu?
Hajzle zatracenej.
Proč nás sledujete?
Nikoho nesledujeme.
Vy jste sledovali nás.
Kurva.
Musíme to tady nechat.
Nemůžu takhle dál.
Kdybych byl Bohem,..
..udělal bych svět stejným,..
..ani trochu jiným.
Mám tebe.
Dobrý?
Je ti dobře?
Jsi v pořádku?
Mám všechno, co potřebuju.
Ty musíš pokračovat dál.
Nevíš, co tě může na cestě potkat.
Budeš v pořádku, tati.
- Musíš. - Už mě to dlouho čekalo.
Prostě pokračuj,..pokračuj na jih...
Dělej všechno tak, jak jsme to dělali...
Vezmi si zbraň.
Měj ji stále u sebe.
Nenech nikoho, aby ti ji vzal.
Musíš najít nějaké hodné lidi.
Nesmíš ale riskovat.
Rozumíš?
Já ale chci být s tebou.
Já s tebou chci být taky.
To ale nemůžeme.
Musíš...
Musíš mě nechat být.
Ne...
Vezmi mě sebou.
Prosím.
Myslel jsem, že to dokážu.
- Prosím, tati. - Nedokážu to.
Co mám dělat?
Vezmi mě za ruku.
Říkal jsi, že mě nikdy neopustíš.
Já vím...
Mrzí mě to.
Můj chlapče...
Můj chlapečku.
Jsi pro mě vším.
Vždycky jsi byl.
Tati!
Ne.
Tati!
Ne...
Kdo je ten muž, s kterým jsi přišel?
Je to tvůj otec?
Ano...
To byl můj táta.
Možná by jsi měl jít se mnou.
Jsi jedním z těch správných?
Jo, jsem jedním z nich. Co kdybys dal tu pistoli pryč?
Nemám si ji od nikoho nechat vzít.
Ať se děje, co se děje.
Já tvoji pistoli nechci. Jen nechci, abys s ní mířil na mě.
Podívej, máš dvě možnosti...
Můžeš zůstat tady se svým tátou... nebo můžeš jít se mnou.
Jestli zůstaneš, musíš vyrazit dál po cestě.
Jak poznám, že jsi jedním z těch správných?
Nepoznáš. Prostě to musíš risknout.
Máš nějaké děti?
Ano, máme.
Máš malého kluka?
Mám malého kluka a malou holku.
- Kolik je mu let? - Asi jako tobě.
Možná trochu víc.
A nesnědl jsi je?
Ne.
Takže, vy nejíte lidi?
Ne, my lidi nejíme.
A...
Nesete oheň?
Jestli co?
Nesete oheň...
To je trochu zvláštní.
Takže, nesete?
Jo, nesu oheň.
Takže můžu jít s vámi?
Ano, můžeš.
Budu s tebou mluvit každý den.
A nezapomenu...
Ať se stane cokoliv.
Ať se stane cokoliv, tati.
Tak ráda tě poznávám.
Sledovali jsme tě, věděls jsi to?
Viděli jsme tě s tvým tátou.
Máš takové štěstí.
Měli jsme o tebe strach.
Teď už se nemusíme bát.
Jak ti to zní? Je to tak v pořádku?
Dobře.
přeložil Square (leden, 2010) Načasoval na túto verziu Miki78